Pois nyt suru ja kauna, Huolet ja murheet
KESÄYÖN HYMYILYÄ On aika huvin, Leikin ja rakkauden
Iloitkaamme nauttien
Rakastakaa järjettömästi
Kuulua käsky vois
Ilman rakkautta
Elo turhaa ois
Toin tuomarin teatteriliput. -Kiitoksia.
Kello on neljä. -Hyvä.
Neiti Armfeldt vierailee illan esityksessä.
Niinkö? En tiennytkään.
Kyllä vain. Suuri näyttelijätär neiti Armfeldt.
Mitä tuomari sanoi kuullessaan neiti Armfeldtista?
Hän punastui ja hypähti. -Ihanko totta?
Aivan selvästi.
Kiitos, hyvät herrat.
Aurinkoon, hyvät herrat. Kesä on tullut.
"Aurinkoon, hyvät herrat!"
Hän rientää nuoren vaimonsa luokse.
Hän vahtii, ettei iso poika mene papan hernemaalle.
Oliko Desirée Armfeldt todella tuomarin rakastajatar?
Kaksi vuotta. Ensimmäisen rouvan kuoltua.
Sitten tuomari sai lähteä. -Kevytkenkäinen nainen.
Hän onkin näyttelijätär. -Se selittää asian.
Adolf! Tuomari Egerman on täällä.
Hän tulee pian.
Ihan pian.
Päivää, tuomari.
Tuomarin nuoren vaimon kuvia parempia -
ei ateljeessamme ole milloinkaan otettu.
Todella taiteellisia. -Kaikki on mallin ansiota.
Anne Egerman on todella kaunis.
Onko vaimoni kotona? -Hän odottaa teitä teelle.
Hän on jo kysellyt teitä. -Olen hiukan myöhässä.
Ulkona on kaunista. -Kesä on tullut.
Pidän tietysti enemmän syksystä.
En loppu- vaan alkusyksystä.
Vanhako Petra on? -18, herra tuomari.
Miellyttävä ikä. -Niinkö tuomaristakin?
Onko poikani jo tullut? -Hän lukee salongissa ääneen rouvalle.
"Siveys on ase."
"Kiusaus on hyökkääjä, mutta siihen ei tarvitse langeta."
"Ja näin sanoo Martti Luther:"
"Et voi estää lintuja lentämästä pääsi yli" -
"mutta voit estää niitä pesimästä hiuksiisi."
Päivää, lapsukaiset. Hyvää päivää, rouva Egerman.
Anteeksi, että sait odottaa, mutta onhan sinulla seuraa.
Päivää, poikani. Miten menestyit tentissä?
Tyhmä kysymys. Tietysti suurenmoisesti.
Professori kehui Henrikiä.
Oli kuulemma vaihteeksi mukava tavata teologi joka ei ole idiootti.
Ja silti aiot yhä papiksi?
Fredrik, älä ole ilkeä! -Enhän minä sano mitään.
Miten hauskaa päästä teatteriin! Mitä puen ylleni?
Ehditkö sinäkin tulla? Ihanaa.
Mitä puen päälleni?
Ajatella, että ehdit teatteriin pikku Annesi kanssa.
Katso, Henrik. Teatterilippu. -Menisitkö Henrikin kanssa?
Sinun kanssasi, hassu. Sinun, jolla ei koskaan ole aikaa.
Mitä minä puen?
Tämän sinisen, jossa on sulkia, vai tämän keltaisen?
Onko se komedia? Nyt tiedän.
Puen valkoisen. Valkoinen sopii itkuun ja nauruun.
Harkitsematta ostin vain kaksi lippua.
Komedia lieneekin liian maallista huvia hengenmiehelle.
Anne pieni!
Ehdotan päiväunia, jotta jaksamme nauttia esityksestä.
Suo anteeksi, Henrik. Tapaamme päivällisellä.
Älä kävele noin. -Mitä tarkoitatte?
Sitä mitä sanoin. -Mitä sitten?
Petra pyörittää takamusta.
Niinpäs minä teenkin. Hassua.
Desirée... Kuinka olenkaan kaivannut sinua...
Kertokaa kreivittärestä.
Minähän olen nähnyt hänet vain etäältä.
Ymmärrän pyyntönne, parahin Madame de Vilmorac.
Yritän parhaani mukaan kuvailla kreivittären persoonaa -
vaikka se on liian moniselitteinen kuvattavaksi muutamassa hetkessä.
Sanotaan, että hänellä on varsin vahva vaikutus miehiin.
Kreivitär Celimène de France de la Tour de Casas.
Kuka esittää kreivitärtä? -Neiti Armfeldt ellen erehdy.
Desirée Armfeldt? -Aivan.
Lainaa kiikaria.
Miksi hän katsoi meitä? -Ei hän erityisesti meitä katsonut.
Katsoihan, ja kauan. Miksi? -Näyttelijät kiittävät aplodeista.
Hän on hurjan kaunis. -Ehostuksen ansiota, rakas lapsi.
Oletko sitten tavannut hänet luonnossa?
Miehillä on arvokkuutensa.
Naisille sallitaan kaikenlaiset rikkomukset -
miehiä, rakastajia ja poikia kohtaan -
kunhan emme loukkaa heidän arvokkuuttaan.
Siitä saamme syyttää typeryyttämme ja tulee meidän kestää seuraukset.
Meidän tulee liittoutua miestemme arvokkuuden kanssa.
Sitä pitää helliä ja tuudittaa uneen -
kuin rakkainta leluamme.
Silloin miehet ovat käsissämme ja jalkaimme juuressa -
tai siellä, missä mieluiten toivomme heidän hetken viipyvän.
Kuuluuko kaikki tuo mielestänne -
todelliseen rakkauteen?
Älkää unohtako, että rakkaus on herkeämätöntä peliä palloilla -
joiden nimet ovat sydän, sanat ja syli.
Miten helppo niillä onkaan leikkiä -
ja miten helposti ne putoavatkaan.
Moinen säädyttömyys puistattaa minua. -Haluan kotiin.
Kreivittären säädyttömyys on mitä moraalisinta -
ja hänellä on kehittävä vaikutus kaikkiin miehiin -
säätyyn katsomatta.
No mutta. Joko esitys loppui?
Rouva voi pahoin. Petra auttaa hänet vuoteeseen.
Kippis, poikani.
En tiennytkään kitaransoiton kuuluvan kirkonmiehen koulutukseen.
Erinomaista viiniä. Sinulla on hyvä maku.
Onneksi sentään juhlit tenttiäsi.
Olen tavattoman onneton. -Niin tietysti.
Pilkkaat minua. -En ymmärrä suruasi.
Olet nuori, on kevät. Kuu loistaa, olet läpäissyt tenttisi -
sinulla on samppanjaa ja sangen viehättävä tyttö.
Kuitenkin olet onneton. Nuorilla on hirveät vaatimukset.
Minä en rakasta häntä. -Olisit iloinen.
Teimme syntiä ja kaikki on ihan...
Nouse takaisin ratsaille ennen kuin alat pelätä.
Se sääntö pätee rakk.audessa ja ratsastuksessa. -Allöttävää.
Älä sotke asioita. Erotiikka on nuorukaisten ja miesten leikkiä.
Rakkaus puolestaan...
Eikö nuori siis saa rakastaa? -Ilman muuta.
Nuori rakastaa aina. ltseään, rakkauttaan itseensä -
ja rakkautta itsessään.
Noin kypsässä iässä tiedät mitä rakkaus on. -Luulisin.
Se lienee ihmeellistä. -Ei vaan hirveää ja kestämätöntä.
Oletko vilpitön?
Petra oli niin kiltti.
"Parempaa onnea ensi kerralla", hän nauroi. -Mitä? Vai niin.
Ensimmäinen kerta on farssia.
Jos naiset ottaisivat sen yhtä tosissaan kuin miehet -
kuolisimme sukupuuttoon. -Pilailet kaikesta.
Niin sinäkin huomattuasi järjettömyytesi ja turhat haaveesi.
Rouva haluaa toivottaa hyvää yötä tuomarille. -Minä tulen.
Petra on reipas tyttö. Annan sinulle palkankorotuksen.
Olisitko mustasukkainen?
Jos Henrik osoittaisi minulle huomiota tai ihastuisin häneen.
Tämä oli vain esimerkki. -On sinulla ideoita!
Vastaa, olisitko mustasukkainen. -Minun on noustava ensin.
Olisin varmaan mustasukkainen.
Te olette nuoria, minä olen vanha, ja pidän teistä molemmista.
Niin. Olet kamalan vanha.
Miksi oikeastaan menit kanssani naimisiin?
Kuulusteletko sinä minua?
Piditkö minua somana? -Olit suunnattoman soma.
Erilainen kuin muut naiset? -Sitäkin.
Olin vain kuudentoista. -Sekin vielä.
Olin kiinnostunut kodinhoidosta ja melkein aina iloinen.
Ilosi tarttui minuun.
Niinpä susi halusi tietää, miltä nuori tyttö maistuu. -Luuletko?
Myönnä, että sudella oli tuhmia ajatuksia. -Ehkä joskus oli.
Mutta susi joutui pettymään. -Miksi sanot niin?
Olit niin yksinäinen ja surullinen.
Säälin sinua hirveästi.
Niinpä menimme kihloihin. Minun ehdotuksestani. Unohditko?
Vanhemmiten tulee hajamieliseksi.
Nyt alan nukkua.
Kerran vielä olen oikeasti vaimosi ja hankimme lapsen. -Niin, niin.
Sinun on oltava kärsivällinen.
Hyvää yötä.
Se ei ollutkaan hauska esitys. -Näimme siitä vain vähän.
Kuinkahan vanha se Armfeldt on? -En tiedä.
Varmaan viisikymmentä. -En usko.
Joka tapauksessa vanha.
Hyvää yötä.
"Siveys on jatkumo. Jos se murtuu, sitä ei enää ole."
"Uudelleen aloitettu siveys ei ansaitse siveyden nimeä."
"Siveyden on ulotuttava kaikkialle."
"Käytökseen ja etenkin ajatuksiin."
"Kiusaus asettaa ansojaan siveyden tielle" -
"mutta niihin ei tarvitse langeta. Näin sanoo Martti Luther..."
Etkö kuule mitä luen? -Kuulen, mutten ymmärrä.
Ajattelet muita asioita. -En sitä, ajattelen Henrikin isää.
Isä on piintynyt kyynikko. -Minusta hän on suloinen.
Kun hän katsoo sirrisilmillään, kropassa ihan suhisee.
Olet kevytmielinen ja irstas.
Onko synti, että Henrik on niin suloinen, vaikkakin sekava?
Mitä tarkoitat? -En mitään. Henrik on suloinen kuin nukke.
Hyvää päivää, Malla. -Jestas!
Mamselli Glad!
Pesisikö mamselli kaulukseni?
Missä herra Almroth on tänään?
Fredrik!
Sinä vanha pukki ja roisto ja pitkäkuonoinen dromedaari.
Näytät oudon inhimilliseltä. -Kiitos kohteliaisuudesta.
Oletko satuttanut rintalihaksesi tai sydämesi, kuten muut sanovat.
En tullut sen vuoksi.
Se ei koskaan ollut syynä Desiréen luokse tuloosi.
Koominen tapaus.
Ollessani päiväunilla vaimoni vieressä aloin uneksia sinusta.
Havahduin siihen, että toistin nimeäsi hyväillessäni vaimoani.
Onneksi Anne ei tainnut huomata. -Herranjumala kuinka koskettavaa.
"Miehen unissa nainen yhä eli." -Olet tullut ilkeäksi vanhemmiten.
Viimeiset kolme vuotta olen täyttänyt 29.
Ei ikä eikä mikään ikäiselleni naiselle.
Nuori vaimoni luuli sinua 50-vuotiaaksi. -Mokomakin pikkuakka.
Hänen täytyy tietää. -Tietää mitä?
Puhuit varmaan sivu suusi.
Hän tosiaan oli järkyttynyt ja itki.
Eikä Anne ole tyhmä. -Ei tietenkään, kun otti sinut.
Ellet naura, kerron jotakin. -Istu tuonne, riisun mekon.
Naura jos haluat, mutta kahden avioliittovuotemme aikana -
emme ole kertaakaan... Hän on yhä koskematon.
Johan on ihme, kun pukista on tullut lempeä puutarhuri.
Hän pelkää minua ja ymmärrän häntä hyvin.
Hänen on saatava kypsyä ajatukseen rauhassa.
Haluan hänen tulevan luokseni omasta halustaan ei velvollisuudesta.
Taidat rakastaa häntä. -Se sana on liattu.
Mutta jos jotakuta olen rakastanut, niin häntä.
Fredrik Egerman rakastaa! Mahdotonta.
Vuosien saatossa ihminen oudosti muuttuu.
Hellämieliseksi ja huomioon ottavaksi.
Ja rakastavaksi.
Ihmeellinen tyttölapsi jonka vuoksi kärsit muustakin -
kuin hammassärystä ja pitkistä kynsistä.
Iltapäivisin hän halaa minua ja iloitsee kotiintulostani.
Hän on itsepäinen kuin hemmoteltu lapsi.
Kiivas ja toisinaan suunnattoman ilkeä.
Hän on niin täynnä elämää, että taloni seinät natisevat.
Hän on hellä.
Hänestä on mukava, että poltan piippua.
Hän pitää minusta, kuin isästään.
Herra jumala, olen aikuinen mies.
Vanha pukki nostaa liian usein rumaa päätään ja määkii -
ja silloin olen surullinen ja vihainen.
Mitä haluat minulta? -Kerro, onko minulla toivoa Annen suhteen.
Sano mitä tahansa. -Enhän edes tunne häntä.
Sinun on autettava ystävyytemme nimissä.
Onhan se hyvä peruste.
Meillä oli ihania lemmenhetkiä ja lisäksi olet ainoa ystäväni.
Ainoa jolle paljastan itseni rumassa alastomuudessani.
Mitä saan vastalahjaksi?
Poikani on nuorukainen. Ota hänet. -Häpeäisit!
Jalorotuinen ratsuhevonen? -Se ei riitä.
Saat aitoja helmiä. -Minulla on kylliksi.
Saat palkkasi taivaassa.
Ei, Fredrik Egerman! Haluan palkkani tässä maailmassa.
Anteeksi, menen kylpyyn. -Kaikin mokomin.
Poistunko minä? -Älä ole hölmö.
Haava vuotaa yhä. -Fredrik.
Tule tänne.
Olenko vielä yhtä kaunis, vai ovatko vuodet muuttaneet minua?
Vastaa rehellisesti. -Olet yhtä kaunis ja himoittava.
Vartesi on epätäydellisyydessään virheetön -
ja puutteellisuudessaan kiihottava.
Esitys on päättynyt. Mene istumaan.
Joko se höpötys loppui, että saan pukea hänet?
Malla on huonolla tuulella. -Ei vaan väsynyt.
Ilman Mallaa olisin tuuliajolla.
Tuuliajolla olette minusta huolimatta.
Onko tämä herra Mallan mielestä jalo ja kannattaako häntä ajatella?
Tuomariin ei kannata tuhlata aikaansa, kuten tiedämme.
Malla on oikeassa.
Desirée ikääntyy ja ennen pitkää hän on elämänsä illassa.
Mallan mielestä tuhlaan nuoruuteni vääriin miehiin.
Kevytmielisyydellä on aikansa -
mutta pitää vakavoitua ennen kuin on liikaa naarmuja pinnassa.
Missä punainen leninkini on?
Meneekö hän juhlimaan? -Menee.
Fredrik Egermanin kanssa. Virkistämme vanhoja muistoja.
Kutsun sinut täten juhlallisesti viinilasilliselle.
Nyt pois suru ja kauna Huolet ja murheet
On aika huvin Leikin ja rakkauden
Iloitkaamme nauttien
Rakastakaa järjettömästi Kuulua määräys vois
Ilman rakkautta
Elo turhaa ois
Varo lätäkköä, Fredrik.
No mutta Fredrik! Nyt sinä vasta tyylikäs olet.
Vain yömyssy puuttuu. -Protestoin vahvasti.
Pannaan yömyssy, ettet kylmety.
Miten nainen voi rakastaa miestä?
Naisen näkökulma on harvoin esteettinen -
ja ainahan voi sammuttaa valot.
Kenen nämä kamppeet ovat? -Erään miehen. Ethän voi olla nakupelle.
Entä jos hän tulee? -Hän on sotaharjoituksissa.
Sotilashenkilö siis. -Mikä vika heissä on?
Ilman univormuaan he ovat ihan tavallisia miehiä.
Onko hän ehkä rakuuna?
Oikein kaunis mies...
Mitä se oli? -Fredrik.
Fredrik? -Aivan.
Fredrik!
Oletpa sinä kummallisen näköinen. -Tarkoitan että...
Eihän se ole mahdollista? -Kuulkaas Fredrik Egermania!
Hän on aivan järkyttynyt ja kalpea.
Samalla imarreltu ja liikuttunut ja kamalan sentimentaalinen.
"Rakas Desirée, urheasti olet yksin ahertanut kaikki nämä vuodet" -
"uhrautuen rakkautemme eteen."
Vastaa kysymykseeni!
Poika on yksin minun.
Hänen nimensä on Fredrik! -Fredrik Suuren mukaan.
Desirée!
Älä välitä tyhmän sedän puheista.
En minä sinun kanssasi olisi lasta hommannut.
On sopimatonta, että sinulla on lapsi.
Juo totisi ja sitten lähdet.
Oikein hyvää yötä herrasväelle.
Saanko sanoa jotakin? -Olet samanlainen kuin aina.
Vakava itseesi nähden, muihin nähden kyyninen ja ivallinen.
Saanko..? -Et! Teet numeron pienistä kärsimyksistäsi -
jotka kerrankin nousevat navan yli. Ne ovat niin suunnattomia!
Tunteet ne on minullakin! -Rauhoitu.
Sinähän se elämöit. Minkä mahdan temperamentilleni?
Saanko sanoa jotakin? -Et saa!
Kunpa sinä paviaani särkyisit niin -
ettei sinusta jäisi jäljelle mitään.
Ei pieruakaan! -Olen minäkin kärsinyt.
Sinäkö? Kalosseistako? Advokaatti Egerman -
jonka kallo on yhtä hyvässä järjestyksessä kuin kirjoituspöytä.
Nyt minä puhun! -Ei! Nyt puhun minä.
Vaikkei minulla ole mitään sanottavaa.
Sait minut niin raivoihini, että unohdin sanottavani.
No mitä haluat sanoa? -Unohdin.
Saanko mennä nukkumaan? -Totta kai. Hyvää yötä.
Haluatko sokeria? -Ei kiitos.
Anteeksi ajattelemattomuuteni.
Tiedät mitä on yksinäisyys, vaikka sinulla on vaimo ja aikuinen poika.
Toisinaan kotini on kuin rakkauden alakoulu. -Siitäs sait.
Me olimme aikuisia. Tiesimme, mitä teimme.
Niin tiesimme, ainakin kun erosimme, niinhän?
Sinä halusit erota, en minä.
Olisitko antanut minulle turvallisuutta ja tulevaisuuden?
Rakastitko edes minua?
Olin kiva leikkikaveri ja ylpeilit minulla.
Aioitko mennä kanssani naimisiin? -Niin...
Ensimmäinen vaimoni oli juuri kuollut. -Älä kerjää sääliä.
Aioitko naida minut? -Sillä hetkellä en aikonut.
Siinä näet. Sitä paitsi pidit hauskaa muidenkin naisten kanssa.
Oli sinullakin seikkailusi.
Raivostun kun ajattelenkin, miten annoin kohdella itseäni.
Olit oikea lurjus!
Miksi raivoat, annat minulle korvapuusteja -
ja nimittelet minua? -Pitkävihainen olet aina ollut.
Kumpi alkoikaan kaivella vanhoja?
Viis veisaan, että rakastat lapsi- vaimoasi, etkä saa häntä kuriin.
Annan piupaut sinun sydänsuruillesi.
Vuotakoon sydämesi verta niin sinäkin kärsit.
Luulin että olimme ystäviä, mutta erehdyin.
Kiroan vilpittömyyteni.
Miksi olisin ystäväsi? Et pidä ystävinäsi muita kuin itseäsi.
Olen siis kuten sinäkin. -Minulla on teatteri.
Olen lahjakas näyttelijä enkä tarvitse kenenkään apua -
paitsi korsetin nyörittämiseen. -Siispä sanomme hyvää yötä.
Tästä lähtien uneni ovat pelkästään yksiavioisia.
Jättäkää minut pois likaisista fantasioistanne, kiitos.
Ette mielestäni sopinut kreivittäreksi.
Osa olisi kuulunut teatterinne nuoremmalle kyvylle -
mutta onhan teillä nimeä, neiti Armfeldt.
Pitäkää te varanne, Fredrik Egerman -
ettei perheenne nuori kyky varasta aviomiehen roolia.
Kuka se oli? -Pelkäänpä että Malcolm.
Se rakuunako? -Lähetän Mallan ovelle.
Kiellän sinua avaamasta. -Pelkäätkö sinä?
Herrasmies ei kohtaa kilpailijaansa tältä varastetuissa housuissa.
Mene avaamaan, Malla.
Nautitko tilanteesta?
Malcolm on erittäin mustasukkainen.
Onko hänellä ase? -Hän pystyy tappamaan sinut ilman asettakin.
Jospa piiloutuisin? -Emme ole nyt teatterissa, Fredrik pieni.
Farssia tämä kuitenkin on!
Suo anteeksi pölyisyyteni ja likaisuuteni.
Uskollinen ratsuni Rummel kaatui kumoon.
Poimin sinulle nämä vaatimattomat kukat. En voinut tulla tyhjin käsin.
Ihastuttavaa, Carl Magnus kulta, ja niin kauniita kukkia.
Viivytkö kauan? -Lomaa on 20 tuntia.
3 tuntia tulomatkaan, 9 tuntia sinulle, 5 vaimolle ja 3 takaisin.
Sopiiko, että riisun univormuni ja puen aamutakkini?
Valitettavasti se on varattu. -Näen kyllä, mutta uskon sen vapautuvan.
Saanko esitellä. Tuomari Egerman, kreivi Malcolm.
Hauska tutustua. -Tuomari kaatui lätäkköön.
Ette kai satuttanut itseänne? -Kiitos kysymästä, ei naarmuakaan.
Hauska kuulla.
Oletteko virka-asioissa neidin luona tähän aikaan?
Olemme vanhoja ystäviä.
Huomaan yöpaitani olevan myös käytössä. Toivottavasti se sopii.
Ei liian pieni eikä liian suuri. -Se sopii erinomaisesti.
Ei liian pieni eikä liian suuri.
Käyn vilkaisemassa ovatko vaatteesi jo kuivuneet, Fredrik.
Mademoiselle Armfeldt on puolen vuoden ajan ollut rakastajattareni.
Olen äärimmäisen mustasukkainen.
Miehet häpeävät tunnustaa sitä, koska pitävät sitä heikkoutena.
Minä en häpeä, olen vilpitön.
Inhoan mopseja, sylikoiria, kissoja ja niin sanottuja vanhoja ystäviä.
Teinkö itseni selväksi? -Äärimmäisen selväksi.
Pidättekö kaksintaisteluista? -En ole kokeillut.
Olen ollut 18:ssa. Pistoolilla, miekalla, floretilla.
Keihäällä, jousipyssyllä, myrkyllä ja metsästyskiväärillä.
Haavoituin kuudesti. Minut pelasti rohkeuteni -
tai hillitön raivo, joka sota- päällikkö August Sommerin mukaan -
on voittoisan sotilaan edellytys. -Herätätte minussa kunnioitusta.
Näettekö tämän hedelmäveitsen?
Heitän sen huoneen poikki.
Maalina on vanhan rouvan valokuva. Kasvot, silmä. Katsokaa.
Teidän pitäisi esiintyä sirkuksessa.
Te olette tuomari. -Palveluksessanne.
Teidän ammattikuntanne edustaa yhteiskunnan loisia.
Ihailen sotilaallista vilpittömyyttänne.
Asiasta toiseen, tuleeko sota? -Miksi tulisi?
Mietinpähän vain.
Oletteko hävytön? -Kyllä vain.
Oletteko viihtyneet? -Kreivi on viihdyttänyt minua.
Ovatko vaatteeni kuivuneet? -Eivät yhtään.
Tuomari lainatkoon yöpukuani kotimatkalle.
Varmaankin hyväksyt kreivin jalon tarjouksen.
Aamutakin mieluusti pidän, jos sopii.
Kovin ystävällistä -
mutta otan omat, vaikkakin märät vaatteeni.
Siihen teillä valitettavasti ei ole aikaa.
On myöhä ja teillä on kiire.
Tee kuten hän sanoo.
Hyvää yötä. -Hyvää yötä.
Hyvää yötä.
Tässä ovat tuomarin vaatteet.
Desirée lähetti terveisiä ja sanoi, ettei saa olla surullinen.
Se oli ystävällistä.
Riita kuulemma piristi häntä. -Niinkö hän sanoi?
Hänestä oli ikävää, että tuli este. -Mikä este?
Hän oli kovasti odottanut sovinnon tekoa, mitä lienee tarkoittanut.
Huomenta, äiti pieni.
Miksi tyttäreni tulee äitiään tapaamaan seitsemältä aamulla?
Lopetin suhteen kreivi Malcolmiin.
Onko sinulla toinen? -Ehkä.
Tunnenko minä hänet? -Ehkä.
Onko hän parempi vai huonompi? -Riippuu näkökulmasta.
Hän ei vielä tiedä ylennyksestään.
Katso, pasianssi meni läpi. -Se menee aina, jos vähän fuskaa.
Olet väärässä. Pasianssi vaatii lahjomatonta moraalia.
Mihin me jäimmekään? -Tulevaan rakastajaani.
Kiintoisa aihe, ainakin sinulle.
Miksi lopetit kreivin kanssa? -Hän uhkasi minua hiilihangolla.
Se oli rumasti tehty, mutta varmaankin hänellä oli syynsä.
Tällä kertaa olin syytön.
Siinä tapauksessa se tapahtui aikaisin illalla.
Mitä sinä teit? -Löin kreiviä hiilihangolla.
Mitä hän sanoi? -Päätimme erota ilman katkeruutta.
Hyvin tehty. Kannattaa olla hyvissä väleissä hylätyn rakastajan kanssa.
Mistä me puhuimmekaan? -Siitä mistä puhuimme.
Toista oli minun nuoruudessani.
Isäsi heitti minut kerran ikkunasta.
Oliko se auki? -Kiinni.
Putosin erään everstiluutnantin päälle. Hänestä tuli isäsi.
Eikö isäni heittänytkään sinua ikkunasta?
Sanoin, että hänestä tuli isäsi. Etkö kuuntele?
Luoja kuinka rakastin häntä.
Kumpaa heistä? -Tietysti sitä, joka heitti minut ikkunasta.
Se toinen oli roisto. Hän ei koskaan keksinyt mitään hauskaa.
Mikset kirjoita muistelmia? -Tytär kultani -
sain kartanon sillä ehdolla etten kirjoita muistelmia.
Olin ajatellut, että järjestäisit minulle kutsut.
En muista luvanneeni sellaista. -Suostu tämän kerran, pikku äiti.
Tuo kutsukortit.
Keitä tulee? Näyttelijät saavat syödä tallissa.
Kreivi ja kreivitär Malcolm -
tuomari Egerman vaimoineen ja Henrik-poikineen.
Entä sinun aikeesi? -Aion tehdä hyvän työn.
Varo hyviä tekoja. Ne tulevat kalliiksi ja haisevat pahalle.
Et tiedä kuinka hyvä teko se on. -Tuomarista voi aina olla hyötyä.
Toisinaan olet hämmästyttävän teräväjärkinen.
Rakastatko tosiaan sitä aasia? -Kumpaa tarkoitat?
Kumpaa itse? -Ai hän? Häntä minä rakastan.
Olen aina sanonut:
"Desirée, olet perinyt isältäsi liian lujan luonteen."
Kummalta heistä?
Mitä sinä sanoit? -Sinä et kuuntele.
En ole ikinä kuunnellut. -Siksikö olet yhä noin terve?
Jos ihmiset tietäisivät, kuinka epäterveellistä on kuunnella -
he eivät vaivautuisi kuuntelemaan ja voisivat paljon paremmin.
Puhuimmeko me jostain tärkeästä? -Onko jokin sinulle tärkeää?
Olen väsynyt ihmisiin, mutta rakastan heitä silti.
Kauniisti sanottu. -Eikö vain?
Voisin ripustaa ne ihmiset riviin. Heitä on vaikka kuinka paljon.
Ovatko kortit valmiit? -Ovat. Isot kirjaimet onnistuivat hyvin.
Kiitos, minä otan ne itse.
Ketään ei pysty säästämään kärsimyksiltä -
siihen minä olen tavattoman väsynyt.
Missä mieheni on? -Kreivi on keilaradalla.
Niklas! -Niin, ratsumestari?
Semiramis odottakoon satuloituna yhdeksältä. Ymmärsitkö? -Kyllä.
Toimita 50 punaista ruusua neiti Armfeldtille viestin kera -
ja 55 keltaista vaimolleni ilman viestiä. Onko selvä? -On.
Mikset ole sotaharjoituksissa? -Pikavierailu.
Varo, se on ladattu. -Tarkistetaan.
Et osunut edes tauluun. Tähtäät liian kauan.
Miten neiti Armfeldt voi? -Hänellä oli miesvieras. Yöpuvussa.
Mitä teit? -Ajoin tuomarin tiehensä.
Yöpuvussa? -Aivan.
Tuomariko? -Egerman.
Nyt sujui paremmin. -Tuomari Egerman omassa persoonassaan.
Ihmisillä ei ole enää moraalia. -Anne parka.
Lähdetkö tänään? -Yhdeksältä.
Mukava että kävit. -Ilo on kokonaan minun.
Milloin tulet taas? -Menemme viikonloppuna -
rouva Armfeldtin luo Ryarpiin. Egermanit tulevat myös.
Siitä voi tulla mielenkiintoista. -Keskelle maalitaulua!
Entä jos olisinkin ampunut sinut?
Mitä vaimoni mahtaa tänään tehdä? -Minulla on tylsää kuten aina.
Vierailepa Anne Egermanin luona.
Hän lienee tietämätön miehensä harharetkistä.
Oletko niin mustasukkainen? -Suvaitsen vaimoni pettävän minua -
mutta jos rakastajattareeni kajotaan, minusta tulee tiikeri!
Huomenta, poikani. Käy istumaan.
Matkustatko tänään? -Saatan vielä viipyä vähän.
Onko lintunen tehnyt pesän hiuksiisi? -Ei.
Minun lintuni melkein muni. -Mitä isä sanoi?
En mitään. Nauti aamiaisestasti.
Huomenta, Petra. -Huomenta, tuomari.
Näin, mitä Petra teki. -Mitä pahaa siinä oli?
Ei se oikeinkaan ollut. -Senhän keittäjä tietääkin.
Petra haluaa kohottaa asemaansa, mutta heitukka on aina heitukka -
vaikka pelehtisi itse kuninkaan kanssa.
Rouva soittaa. Menen itse.
Petra harjaa hiukseni suurella harjalla.
Ilomielin.
Onko Petra neitsyt? -En totta tosiaan ole.
Minä olen. -Tiedän sen.
Kuinka Petra voi tietää? -Se näkyy iholta ja silmistä.
Näkevätkö kaikki? -En usko.
Vanhako Petra oli? -Kuusitoista.
Oliko se inhottavaa? -Niin ihanaa, että luulin kuolevani.
Oliko Petra rakastunut siihen poikaan? -Kyllä kai.
Onko Petra sen jälkeen rakastunut moneen poikaan?
Olen aina rakastunut. -Etkä samaan poikaan?
En, toisinaan siihen tietysti väsyy -
mutta uuden pojan kanssa on taas ihanaa.
Melkein kaikki hauska on säädytöntä, kuten Petra tietää.
Minä hurraan säädyttömälle.
Tänään haluan pelkän nauhan.
Nostaminen on naisellisempaa. -Tänään ei nosteta.
Kuten rouva haluaa.
Kumman leningin otan? -Minä pidän keltaisesta.
Otan sinisen.
Vartaloni ei ole hullumpi. Ainakin yhtä kaunis kuin Petran.
Haluaisiko Petra olla mies? -Mikä hirveä ajatus!
En minäkään haluaisi olla mies.
Nyt lintuja ruokkimaan ja kukkia hoitamaan.
Velvollisuudet pitää hoitaa.
Päivää, Beata.
Tänään haluan oikein hyvää paistia päivälliseksi.
Tänään on kalaa. -Minä haluan paistia.
Rouva voi tietysti saada paistia, mutta herrat ja muu väki syö kalaa.
Minne rouva vie vesikannun? -Kukille.
Ne kasteltiin aamulla.
Se on yhä minun työni. -Nyt se on kuitenkin tehty.
Mitä sinä luet? -Kirjaa.
Näen sen, mutta mitä kirjaa? -Et ymmärrä, vaikka sanoisin.
Vaadin saada nähdä kirjan nimen.
Nyt näit.
Aamutakkisi on kammottavan vanha. Anna se minulle, poltan sen.
Kylläpä se haisee. Sitä ei ole varmaan koskaan pesty.
Millaiset tohvelit sinulla on? Riisu ne heti, senkin possu.
Poltan nekin.
Miten voitkin polttaa tuota inhottavaa vanhaa piippua?
Korvapuustin saat Petran hakkailusta. Etkö häpeä!
Sisään.
Tahtooko tyttöni jotakin erityistä?
Anteeksi, jos häiritsin.
Kreivitär Malcolm kysyy rouvaa.
Charlotte! Kuinka hauskaa.
Petra on hyvä ja tuo limonadia ja pikkuleipiä.
On niin kuuma. Oikea keskikesän sää.
Onpa sinulla kaunis leninki. -Niin sinullakin on.
Ja niin hyvä väri. Olisipa minullakin.
Kadehdin ulkonäköäsi.
En saisi pitää hiuksiani kuin nuori tyttö.
Olemmehan melkein samanikäisiä.
Vanhako sinä oletkaan? -Entä sinä, Anne pieni?
19, pian 20. -Olen tietenkin muutaman vuoden vanhempi.
Miten muuten sujuu? -Henrik on kotona.
Hän menestyi tentissä ja professori kehui häntä.
Kuinka miehesi voi?
Luullakseni hyvin.
Tuomari voi siis hyvin.
Eikö hän ole vilustunut? -Tällä helteelläkö?
Yöllä ei ollut yhtä lämmin. -En ymmärrä, mitä tarkoitat.
Miehesi nähtiin yöllä kaupungilla. Hassua, eikö vain?
Hän lähti kävelylle, kun ei saanut unta. -Yöpaidassa?
Miksei hän saisi kävellä yöpaidassa, jos haluaa?
Hän kuuluu tulleen neiti Armfeldtin, sen näyttelijän, luota.
Teatteri on aina kiinnostanut Fredrikiä.
Se näyttelijätär on kuuluisa orgioistaan. -Lisää kakkua?
Vanha Beatako nämä on leiponut? -Hän on oikea aarre.
En tietenkään tullut juoruamaan.
Jospa tiesin jo? -Olisiko miehesi kertonut?
Muille voit uskotella niin. -Niin se vain on.
Miehemme varmaan tapasivat neiti Armfeldtin luona.
En ymmärrä, mitä tarkoitat. -Charlotte kulta.
Koko kaupunki tietää kreivin ja neiti Armfeldtin suhteesta.
Porsastelkoon missä lystää. Maksan samalla mitalla.
Charlotte parka. -Minä vihaan häntä!
Miehet ovat inhottavia.
Itseään täynnä olevia karvaisia rehentelijöitä.
Hän valehtelee päin naamaa ja suutelee minua.
Hän tulee luokseni yöllä ja saa minut järjiltäni.
Hän hyväilee minua ja puhuu ystävällisesti.
Ostaa kukkia, aina keltaisia ruusuja.
Hän kertoo hevosistaan, naisistaan ja kaksintaisteluistaan.
Sotilaistaan ja metsästyksistään. Hän puhuu ja puhuu!
Rakkaus on inhottavaa juonittelua. Silti rakastan häntä.
Tekisin mitä vain hänen takiaan. Ymmärrätkö?
Jotta hän taputtaisi päälaelle ja sanoisi "kiltti koira".
Charlotte parka. -Desirée on voimakas ja itsenäinen.
Kukaan ei omista häntä, ei edes Carl Magnus.
Siksi hän on sen naisen vallassa. -Minä en tunne häntä.
En ymmärrä, miksi hän vetää miehiä puoleensa.
Onneksi jo tiesit niin mitään vahinkoa ei tapahtunut.
Luultavasti hän ei ole koskaan rakastanut...
Mitä sinä sanoit?
Desirée. Luultavasti hän ei ole rakastanut.
Luultavasti hän rakastaa vain itseään.
Päivää, kreivitär. Oletteko viihtyneet?
Erinomaisesti.
Rouva Armfeldt kutsui minut juhliin.
Desirée Armfeldtin äitikö? -Otaksun niin.
Ehkäpä tapaamme itse näyttelijättären. lhastuttavaa.
Onko kreivitär myös kutsuttu? -Minut ja mieheni, hauskaa, eikö?
Mene yksin. -Ilmoitan, ettei kumpikaan tule.
Odota sittenkin. -Me siis menemme?
Kyllä. Siitä tulee hauskaa.
Kuinka voit, Fredrik? -Erinomaisesti.
Ehkä kylmetyin, siitä viis.
Minä en ymmärrä.
Rouva Armfeldt oli herttainen, kun kutsui meidät viikonlopuksi.
Tuomarilla on kauniit lapset, erityisesti tuo nuori tyttö.
Hän on vaimoni. -Te vietätte rasittavaa elämää.
Ammattini on toisinaan sangen rasittava. -Oletteko sitä mieltä?
En olisi uskonut. -Nyt putosin kärryiltä.
Hällä väliä. Pääasia lienee, ettei menetä järkeään.
Hän on siis Petra. -Ja hän on Frid.
Onko kukaan sanonut, että Petra on viehättävä naisihminen?
Frid rauhoittuu ja ottaa ison laukun.
Onko Petralla sulhanen? -Ei, mutta sellainen on suunnitelmissa.
Sitten Frid on oikea mies Petralle sillä Frid on tulevaisuuden mies.
Ovatko muut vieraat jo tulleet? -He tulevat tuossa tuokiossa.
Tässä on tuomarin ja rouvan huone. -Missä Henrik-poika nukkuu?
Jassoo, Petraa kiinnostaa se. -Tiedä huutia!
Tämä on nuorukaisen huone. Liian hieno moiselle rääpäleelle.
Että miksikö? Tämä on kuninkaallinen vierashuone.
Onkos täällä asunut majesteetteja?
Kuninkaalla oli ministeri, jolla oli ihmeen kaunis vaimo -
ja majesteetti oli ihastunut tähän naiseen.
Kuningas ja ministeri osuivat samaan aikaan tänne.
Ministeri rouvineen majoitettiin tuomari Egermanin huoneeseen -
jossa majesteetti nukkui. -Menikö rouva hänen viereensä?
Pikkupiika erehtyy.
Ministerin nukahdettua kuningas painoi tätä nappia.
Kokeile niin näet. -Frid pilailee kanssani.
Tee kuten sanon.
Niin tuli kaunis rouva seinän läpi vuoteineen päivineen -
huvittelemaan majesteetin kanssa. -Jestas miten nokkelaa.
Tuollaisen minäkin haluaisin.
Petra on melkoinen pakkaus!
Älähän nipistele.
Kuka tuo kaunis daami on? Onko hän se näyttelijätär?
Ollapa noin kaunis.
Hauskaa, että pääsitte tulemaan. Ja tässä on nuori vaimonne.
Ihastuttavaa.
Kreivi Malcolm, rouvani. -Ihastuttavaa.
Tuomari Egerman, kreivitär Malcolm. -Me olemme jo tavanneet.
Mukava nähdä teitä, kreivitär.
Olemme kuulleet paljon neiti Armfeldtista.
Haluaako kreivitär nähdä huoneensa? -Haluaisin pestä matkan pölyt pois.
Puhukaamme automobiileista.
Ajoittain syöksyimme eteenpäin lähes 30 kilometrin tuntinopeudella.
Minulla on suunnitelma.
Koskeeko se minua? -Suuressa määrin.
Oletteko vilpitön? -Miksen olisi? Näin vihollisten kesken.
Otatteko savukkeen? -Poltan vain sikareja.
Tässä tapauksessa vihollisilla on yhteinen etu.
Olemmeko siis vihollisia unohtaen yhteisen etumme?
Kaksi naista ei toimi niin.
Solmikaamme siis ainakin tilapäinen rauha.
Valitettavasti miehelläni ei ole nenässään rengasta liekaa varten.
Totta. Hän toimii vapaasti.
Lisäksi hänen jatkuvasti aktiivinen miehisyytensä rasittaa häntä kovin.
Niin, hän on ryökäle.
Häntä käy pikemminkin sääliksi. -Häntäkö?
Tuolla pelataan krokettia.
Kuka on kiistämätön mestari, kuka saa krokeerata?
Kuka muuttaa harmittoman leikin häpäiseväksi arvovaltataisteluksi?
Teidän kuulanne, tuomari. -Pelkäänpä niin.
Kuten tiedätte, saan krokeerata -
joten minulla on oikeus lyödä pallonne pois kentältä.
Tuo nauru tietää pahaa. -Hän on mustasukkainen.
Teistäkö? -Teistä.
Miksi ihmeessä minusta?
Hän raivostui katseestanne kun tervehditte tuomaria.
Sanoinkuvaamattoman naurettavaa.
Naurettavaahan se on.
Minkälainen suunnitelmanne on? -Aivan yksinkertainen.
Te saatte miehenne takaisin ja minä... -Ja te?
Voinko luottaa teihin?
Te saatte tuomari Egermanin takaisin, niinhän?
Miehet eivät tajua omaa parastaan. Heitä on autettava alkuun.
Entä suunnitelma? -Aluksi pöydän istumajärjestys.
Sinusta, rakas Carl Magnus, kaikki naiset siis ovat vieteltävissä?
Ilman muuta. lästä, asemasta, ja ulkonäöstä riippumatta.
Naimisissa olevatkin? -Varsinkin he.
Miehillä ei ole siihen osaa eikä arpaa.
Se johtuu naisen onnettomasta avioliitosta. -Bravo.
Tuomari Egerman, voiko nainen olla viettelevä osapuoli?
Miehet aina vietellään. -Järjetöntä puhetta.
Minua ei ikinä ole vietelty. Mies on aina hyökkääjä.
Ei tuomarin mielestä. -Hän yrittää olla kiinnostava.
Ennen hyökkäystänne ilmoitan, että maaperä on jo miinoitettu -
ja vihollinen on selvillä strategiastanne.
Vihollinen, hyökkäys, strategia?
Puhutteko te rakkaudesta vai maataistelusta? -Rakas nuorimies.
Aikuiset ja järkevät ihmiset käsittelevät rakkautta usein -
sotaoperaationa tai voimistelunäytöksenä.
Olemme maan päällä rakastaaksemme toisiamme.
Minä viettelen tuomarin alle varttitunnissa.
Emme me liian isoja syöttejä niele.
Kyllä vain. -Emme suinkaan.
Charlotte-rouva on oikeassa.
Lyömmekö vetoa? -Kovin huvittavaa.
Ettekö uskalla mitellä vaimonne kanssa? -Selvä!
Rakkaat lapset ja ystävät.
Perimätiedon mukaan tämä viini puristetaan rypäleistä -
joiden mehu purskahtaa kuin veripisarat vaalealle iholle.
Edelleen sanotaan, että jokaiseen tynnyrilliseen -
on vuodatettu pisara ensisynnyttäjän maitoa -
ja pisara nuoren orin siemennestettä.
Tämä elämänneste antaa viinille kiihottavan voiman -
ja jokainen, joka tätä viiniä juo, tekee sen omalla vastuullaan.
Rakkauteni malja.
Menestykseni malja.
Anne!
Käyttäydy kunnolla. -Käyttäydy itse.
Kuinka sinä puhut! -Luuletko, että siedän mitä vain?
Oletko keisari, joka määrää mitä talossasi saa ajatella?
Rauhallisesti, Henrik. Puhut mitä sattuu.
Niinhän sinäkin teet. Sinä, jolta itseltä puuttuu säädyllisyys.
Suhtaudut murheisiini ironialla.
Häpeän, että olet isäni.
Nyt vaikenet tai poistut pöydästä. -En halua vaieta tällä kertaa.
Haluan heittää tämän lasin lattialle.
Ota tämäkin. Heitä niin monta kuin haluat.
Ettekö te suurena taiteilijana kärsi valheista ja kompromisseista?
Ettekö kärsi omasta elämästänne? -Yrittäisit nauraa meille.
Koomisuus tuntuu liian pahalta.
Rauhoitu, Henrik.
Rauhoitu.
Miksi nuoret ovat niin hirveän armottomia?
Kuka on antanut heille luvan?
He uskovat, ettei heidän tarvitse elää niin vanhoiksi kuin me.
Kunpa kuolisin. -Herra jumala! Pojastahan tulee pappi.
Hän saa vielä tuntea nahoissaan sielunsa niskoittelun.
Aiotko lyödä? Anna tulla, mutta sinun käy huonosti.
Pyydän anteeksi teiltä kaikilta.
Henrik, et saa vahingoittaa itseäsi!
Saanko mennä lepäämään?
Hyvä herrasväki, kahvi odottaa keltaisessa paviljongissa.
Ja me luulimme ensimmäistä etappia vaikeimmaksi.
Kiperin se ei ainakaan ollut, sillä se tulee nyt.
Mistä arvon rouvat supisevat?
Menkäämme kahville keltaiseen paviljonkiin.
Itkettekö te? -Kyllä, en.
Lähdemmekö vai jäämmekö, naurammeko vai huudammeko?
Vai irvistelemmekö rumasti?
Saanko voidella haavaanne?
Miksi teitte noin? -Oliko se epämiellyttävää?
Haluatteko tehdä miehenne mustasukkaiseksi? -Hän ei näe.
Ette ole juuri vaimoani vanhempi. -Sitä vaarallisempaa.
Itsellenne kenties. -Itselleni ja muille, mutta varoitan aina ensin.
Olen rehellinen pieni otus. Nyt minä varoitan.
Iloitkaa elämästä Lampun yhä hehkuessa
Poimikaa ruusu, Joka teille kukoistaa
Mieluusti ihminen Luo surua ja vaivaa
Hakee vastuksia ja löytää niitä
Eikä huomaa tiensä varrella Kukoistavaa orvokkia
Miksi olen niin ruma, ilkeä ja tyhmä?
Ainoa oikea teko olisi tappaa itsensä.
Sen minä teenkin.
Lähden hiljaa ja arvokkaasti.
Herrani. Jos maailmasi on syntinen, haluan tehdä syntiä.
Linnut tehkööt pesän hiuksiini.
Vapauta minut kurjasta siveydestäni sillä en enää jaksa.
Taidan sittenkin olla kuollut.
Henrik!
Anne...
Minä rakastan sinua. -Ja minä sinua.
Olen rakastanut sinua koko ajan.
Minäkin olen rakastanut sinua koko ajan.
Katsopa kesäyön hymyilyä. -Frid on myös runoilija.
Kesäyön kolmesta hymystä tämä on ensimmäinen.
Keskiyön ja aamunkajon välissä.
Silloin nuoret rakastavaiset avaavat sydämensä ja sylinsä.
Hymy tuolla kaukana horisontissa on niin silkinhieno -
että sen nähdäkseen on oltava ihan hiljaa ja tarkkaavainen.
Nuoret rakastavaiset... -Tuliko riisikakkunen herkälle mielelle?
Osaako Frid sanoa, miksen koskaan ole ollut nuori rakastavainen?
Älä sure, tyttö rakas. Nuoria rakastavaisia on kovin harvassa.
Heidät pystyy melkein laskemaan.
Heidän tuomionaan on kärsiä saamastaan rakkauden lahjasta.
Entä me muut? -Me muut!
Miten meidän käy?
Me anelemme rakkautta, kutsumme ja himoitsemme sitä.
Huudamme sitä ja yritämme jäljitellä sitä -
halajamme rakkautta ja teeskentelemme sitä.
Mutta meillä ei ole sitä. -Ei niin, hunajaiseni.
Rakastavaisten rakkaus on meiltä evätty. Meillä ei ole lahjaa.
Eikä tuomiota. -Ei tuomiotakaan.
Mitä nyt?
Jessus! Pidä kiirettä sitten.
Anne!
Kesäyö hymyilee toista hymyään.
Narreille, mielettömille ja parantumattomille.
Siis meille.
Haluatko olutta?
Se hymyilee meille, sanoin. -Niin tekee.
Menetkö kanssani naimisiin?
Tunti sitten sanoit meneväsi. -Se oli silloin.
Sinä menet naimisiin kanssani. -Oletpas sinä vahva.
Sinä menet kanssani naimisiin!
Pikkuinen Charlotte. Sinuun ei voi luottaa.
Jotakin on tehtävä.
Malcolm!
Eikö sinulla ole moraalin hiventäkään?
Jos Charlotte herää, seuraa hirveä skandaali. -Vaimosi on jo hereillä.
Onko?
Vuode on tyhjä. -Ota selvää vaimosi toimista.
Äänensävysi on huolestuttava.
Mitä tarkoitat? -Charlotte on paviljongissa.
Kenen kanssa? -Tuomari Egermanin.
Käänny ja ojenna housuni.
Mitä aiot? -Teen siitä saatanan tuomarista hakkelusta.
Hän on kiusannut minua ilmeilyllään ja jaarituksillaan.
Näytän hänelle ampiaispesän. -Oletpa mustasukkainen, rukka.
Rakastajattareni pelehtimiset siedän -
mutta jos vaimooni kosketaan muutun tiikeriksi!
Poistu, Charlotte. Tuomari ja minä haluamme olla kahden.
Kehotan sinua poistumaan. Tuomari ja minä pelaamme rulettia.
Rulettiako? -Aivan.
Venäläistä rulettia. -Minä en ymmärrä.
Koska olen ylivoimainen, jos yritämme osua toisiimme -
otan kunnian ehdottaa duellia, jossa olemme tasavertaiset.
En vieläkään ymmärrä. -Revolverissa on vain yksi luoti.
Suljemme silmät, pyöritämme lipasta -
suuntaamme aseen ohimolle ja painamme liipaisinta.
Toistamme proseduurin kahdesti.
12 mahdollisuutta voittaa, 2 hävitä.
Ovatko herrat yhä paviljongissa? -Heitä ei saa häiritä.
Saanko kysyä miksi? -He pelaavat jonkinlaista rulettia.
Pyöräytän asetta. Se, johon aukko osoittaa, aloittaa.
Uskollisten vaimojen malja.
Teidän maljanne.
Erinomaista konjakkia.
Vanhan rouvan rakas ystävä kuuluu tuoneen sen 1850-luvulla.
Sittemmin mies kuoli. Kaksintaistelussa.
Luoti oli seuraavassa aukossa.
Sallikaa sanoa, että teitte vaikutuksen. -En ole rohkea.
Kippis vaan teille!
Ei kai koneisto ole viallinen?
Onko totta, että vaimonne karkasi poikanne kanssa? -On se.
Nuorten malja, tuomari Egerman.
Latasin noella, pahus soikoon!
Luulitko aatelisen vaarantavan henkensä lainvääntäjän vuoksi?
Olet inhottava!
Olette kaikki yhtä naurettavia, sinä, Desirée ja muut.
Kiimaisia ja uskottomia.
Carl Magnus Malcolm! -Mitä tahdot?
Katso minuun.
No?
Unohdit vetomme. Löimme vetoa päivällisellä.
Hyvä luoja, päivällisellä!
Minulla oli täysi työ pitää tuomari loitolla. -Nautit siitä.
Katso minua uudestaan.
En saa mielenrauhaa, tiedät sen.
Etkö pidä sanaasi? -Totta kai.
Mitä voittaja tahtoo? -Katsoa sormien läpi.
Mitä voittaja haluaa? -Sinut.
Mahdotonta. -Annoit sanasi.
Saat minut. -Vanno että olet uskollinen ainakin...
Olen uskollinen ainakin 7 nautinnon ajan -
18 teeskennellyn hymyn -
ja 57 merkityksettömän lemmenkuiskauksen ajan.
Olen uskollinen kunnes suuri haukotus erottaa meidät.
Lyhyesti: olen uskollinen omalla tavallani.
Koskeeko siihen? -Koskee. Mene matkoihisi.
Muistatko kun sanoit: "Desirée, olet ainoa ystäväni" -
"jolle voin esiintyä hirveässä alastomuudessani."
Kylläpä sinä huokailet. Voi sinua raukkaa.
Minun käy sinua hirveän sääliksi.
Todellinen tragedia. Kukaan ei ole yhtä säälittävä.
Olet huvittava.
Putosit korkealta, Fredrik Egerman. -Niin putosin.
Mutta pehmeästi.
Älä hylkää minua. -Ei mitään lupauksia, tuomari.
Te olette kamalan tylsä ja tavallinen ihminen -
ja minä olen suuri taiteilija.
Minun on levättävä. Olen ihan pökerryksissä.
Mitä teet? -Suljen rakkautesi suureen hametaskuuni.
Kunhan et jätä minua. -Tässä minä istun.
Se on hyvä. Oikein hyvä.
Niin on.
Miksi kastoit pikku Fredrikin Fredrikiksi?
Eikö se ole hyvä nimi pienelle pojalle?
Lupaa mennä kanssani naimisiin!
Lupaan, kunhan päästät korvani. -Lupaa ensin.
Minä lupaan.
Vanno kaiken pyhänä pitämäsi kautta. -Vannon miehuuteni kautta.
Olemmeko me sitten kihloissa?
Nyt Frid joutui helvettiin.
Ylös, paksukainen. Hevoset pitää sukia.
Tämän kauniimpaa ei elämä voi olla!
Kesäyö hymyili kolmannen kerran. -Niin, oma sokeritoppani.
Surullisille, unettomille, eksyneille -
pelokkaille ja yksinäisille.
Vaan narrit juovat kupin kahvia keittiössä.